ÎN APĂRAREA LUI JACOB sez. 1 ep. 4 - Controlul pierderilor
Traducerea: teomi-Subtitrari-noi Team
- Mi l-am dorit. Atâta tot. - De ce ți l-ai dorit?
Așa am vrut. Era un cuțit fain.
Acuzarea va spune că l-ai cumpărat pentru că erai șicanat de Ben.
Îl vor folosi ca motiv.
Dar nu e așa.
Prietenul tău Derek gândește altfel.
După părerea ta, de ce leagă Derek cuțitul tău de moartea lui Ben?
Nu știu.
Poate el este criminalul și vrea să dea vina pe mine.
- Stai puțin. - Ce?
- Era doar un gând. - Nu e de joacă, Jacob.
Dacă tu crezi că Derek a avut de-a face cu asta,
trebuie să știm de ce.
Chiar crezi că Derek a avut legătură cu asta?
Nu.
M-ați întrebat de ce dă vina pe mine. Nu știu de ce.
I-ai spus vreodată că vrei să-i faci rău lui Ben?
- Nu cred. - Asta nu înseamnă nu.
Poate, dar nu am vorbit serios.
Adică, nici Derek nu-l plăcea. La fel ca o mulțime de copii.
Unde e cuțitul acum?
Andy, e la tine?
Era o armă periculoasă. L-am aruncat.
Am făcut la fel ca oricare părinte.
Deci, cuțitul a dispărut?
Am făcut-o înainte ca Jacob să fie considerat suspect.
Andy, nu te acuz de ceva.
Încerc să stabilesc ce s-a întâmplat.
Corect, da. Scuze, a dispărut.
L-ai luat la școală în ziua în care Ben a fost omorât?
Nu.
L-ai avut cu tine în parc în acea dimineață?
Când ai plecat de la școală, ai mers pe drumul folosit zilnic?
Da.
Deci, locul în care a fost omorât Ben
e pe același drum pe care mergi de obicei?
Cred că da.
Nu m-am gândit la asta.
Înainte de a găsi corpul lui Ben, ai văzut sau auzit ceva neobișnuit?
Ești sigur?
Mergeam și apoi...
...l-am văzut,
zăcând acolo, în josul pantei,
pe un morman de frunze.
Frunze uscate sau umede?
Umede.
Deci, ai găsit corpul zăcând pe jos. Ce-ai făcut apoi?
- L-am strigat pe nume, adică... - Ben?
"Ben? Ben? Ești bine?"
L-ai recunoscut imediat?
Da.
În raportul poliției ai spus că era cu fața în jos,
cu capul în partea de jos a pantei.
Și dacă țin bine minte, din locul ăla
nu puteai să-i vezi decât talpa adidașilor?
Nu, am putut să văd mai mult.
Și apoi?
Nu se mișca, așa că am coborât
să văd dacă nu e rănit.
Ai strigat după ajutor?
Nu.
Nu te-ai gândit să suni la 112?
Ba da, dar nu...
Nu știam ce s-a întâmplat la început.
Mă gândeam că fost un accident.
Poate a căzut sau așa ceva.
A căzut pe ce, mai exact?
Pe... nu știu. Doar spuneam...
Și dacă a fost un accident, nu trebuia să suni la 112?
Nu. E... asta e...
Răstălmăciți lucrurile.
De ce nu m-ai sunat?
Andy, dacă nu te superi...
M-am gândit că voi intra în belele.
- În belele? - Andy, te rog.
Apoi ce s-a întâmplat, Jacob?
Am coborât panta și m-am așezat lângă el.
Te-ai așezat în genunchi.
Așa cred. Da.
Pe frunzele umede?
Sau poate eram în picioare.
Ai stat în picioare?
Sincer, nu-mi aduc aminte.
Derek te-a văzut la școală puțin mai târziu.
A spus că hainele tale erau curate.
Atunci, cred că am stat în picioare.
Și apoi?
L-am întors ca să-l verific.
Cum l-ai întors? Cu piciorul? Cu mâinile?
- Cu mâna. - Chiar dacă erai în picioare?
M-am aplecat. Îmi amintesc că m-am aplecat ca să-l întorc.
Așa a ajuns amprenta ta pe eticheta de la tricoul lui Ben?
Cred că da.
Deci, l-ai întors ținându-l de guler.
Da, corect. Iar...
...atunci am văzut sângele și am început să mă sperii.
Pentru că, privindu-i fața, era clar că Ben fusese atacat.
- Da. - Era mult sânge?
Da.
Și totuși, nu ai folosit telefonul.
M-am speriat și m-am gândit că va fi găsit de altcineva în curând.
Ai spus că te-ai speriat.
Da, așa e.
Când Derek te-a văzut mai târziu la școală,
a spus că erai binedispus în acea dimineață.
Nu voiam să știe.
De ce nu? E cel mai bun prieten al tău, nu? De ce nu ai vrut să-i spui...
Nu știu de ce. Nu i-am spus, bine?
- Hei. - Ce?
E clar că nu mă crede.
Jacob, hai să-ți spun ceva. Nu contează dacă te cred.
Sunt avocata ta, nu părinții tăi.
Păi, ăsta e adevărul.
Nu te contrazice nimeni.
Da, corect. Nu crezi că îmi dau seama care e rostul întrebărilor tale?
Care e ăla?
- Cred că vrei să mă zăpăcești. - Care întrebare te zăpăcește?
- Știi ce vreau să spun. - Chiar nu știu.
În ce fel vreau să te zăpăcesc?
Joanna, te rog. Te-ai făcut înțeleasă.
Jacob, îmi pare rău că te-am supărat, dar îți promit
că ceea ce facem aici e nimic în comparație cu ce-ți va face dl. Logiudice,
dacă depui mărturie.
Versiunea ta nu stă în picioare.
Nu știu de ce și cred că nici tu nu știi.
Memoria noastră e adesea mai puțin infailibilă decât credem,
mai ales în momente de stres.
Dar, dacă aș fi jurat, aș avea multe întrebări.
E adevărul.
Cu excepția unor detalii. M-ai zăpăcit.
Bine. Bine.
Nu e bine. A spus că juriul nu mă va crede, așa că...
De asta nu te vom lăsa să depui mărturie.
Cred că e mai bine.
Cum voi spune versiunea mea?
Asta e treaba mea, nu a ta.
- Atunci, care va fi apărarea lui? - Nu va avea nevoie de una.
Ce?
Adunarea probelor e sarcina acuzării.
Exact. Noi le vom ataca cazul
până nu vom mai avea ce ataca.
Asta e apărarea noastră.
Bine, ne întâlnim iar săptămâna viitoare, tinere.
Așteptați-mă în mașină.
Vreau să vorbesc puțin cu Joanna, da?
E o greșeală.
Sincer, doar nu crezi că poate depune mărturie.
Nu, normal că nu, dar nu putem sta pasivi.
Jurații vor vrea să audă o versiune și trebuie să le servim una. Una bună.
Nu te contrazic, dar acum, toate dovezile duc într-o singură direcție.
Și îmi pare rău, dar vorbim ca de la avocat la avocat.
Cuțitul care a fost găsit în parc...
Ai văzut raportul criminalistului. Nu se potrivește.
Nu a făcut-o el, Joanna.
Știu că povestea lui scârțâie, dar e un copil.
Sunt confuzi. Spun prostii.
Știu.
Este nevinovat.
Îl vom ajuta să depăsească asta, îți promit,
dar când ai spus că trebuie să le dăm juraților o versiune mai bună...
Versiunea este Leonard Patz.
Nu există nimic care să-l lege de acest caz.
Pentru că nu a căutat nimeni. Nu s-a ocupat nimeni.
Știu că e ceva acolo și nu mă opresc până nu găsesc.
Doar să ai grijă, da?
Bine.
Am uitat să-ți spun, dar am primit un mesaj vocal de la un reporter de la Globe.
Cred că e în oraș ca să scrie un articol despre caz.
Dacă te conteactează pe tine sau Laurie, nu...
Da, da, sigur.
Orice articol poate face mai mult rău.
Mulțumesc, Joanna.
Dna. Hazen mi-a spus să vin.
Mi s-a spus...
Intră, Derek. Ia un loc lângă mama ta.
Mamă, Orientul Mijlociu e considerat Africa sau Asia?
Cred că face parte din amândouă.
Nu înțeleg de ce trebuie să facem asta în fiecare seară.
Să mâncăm?
Nu, să luăm cina împreună.
Nu am mai făcut-o niciodată. Nu așa.
Păi, o facem acum.
E ca și cum am pretinde că suntem normali.
E chiar așa de rău?
Este când e un normal fals.
Jacob, ce vrei să facem noi?
Nu am mai fost într-o asemenea situație.
Ce face un părinte? Spune-mi și o voi face.
Vrei să mâncăm hamburgeri la Lee și să se holbeze tot orașul la noi?
E super. O putem face.
- Dragă. - Nu! Vorbesc serios.
Poate că greșim noi aici,
purtându-ne ca niște prizonieri în propria casă,
furișându-ne mereu ca să ne rezolvăm treburile.
Spune-mi ce să fac pentru că eu nu am nicio idee, da?
Bine, îmi cer scuze.
Ar fi trebuit să tac.
E în regulă.
Mâine putem da comandă de pizza.
Ați auzit de hipster-ul care și-a ars gura cu pizza?
A mâncat-o înainte de a fi considerată bună.
Am primit azi o telegramă de la cartierul general.
Cartierul general? Ce e?
E o clădire mare unde se întâlnesc generalii, dar nu asta e important acum.
Ai fost găsit nevinovat de ce s-a întâmplat în timpul raidului.
- Nu sunt vești bune? - Nu pot să cred că nu l-ai văzut niciodată.
Ar trebui să facem din asta un obicei, cum ar fi o seară de filme sau altceva.
Mie îmi convine.
Din cauza greșelii mele, șase oameni nu s-au întors din acel raid.
Șapte. Locotenetul Zipp a murit în această dimineață.
Dr. Sandler a spus ca vei fi externat peste o săptămână. Nu e minunat?
Aș vrea să pot spune la fel pentru George Zipp.
Ai răbdare, Ted. Nimeni nu se așteaptă să-ți revii imediat.
Hei, Striker, ce zici de o pauză? Sunt obosit.
Da, bine. Cinci minute.
Mulțumesc.
Am găsit un apartament superb pentru noi.
Are șemineu de cărămidă și un dormitor drăguț
cu oglinzi pe tavan și...
William Barber vinovat de crimă
Concetățean omoară o studentă de colegiu
Orientați-vă atenția către acele documente care alcătuiesc dovada nr. 12.
Pe 30 mai anul trecut,
Meriden Messenger a primit un e-mail pe site-ul lor
care solicita informații despre un fost deținut, William James Barber,
din perioada decembrie 1986 până în ianuarie 1988.
Copiile au fost trimise către dna. Agnes Martin.
- Recunoști această adresă? - E de la casa noastră.
Și cine e Agnes Martin?
Este o pictoriță abstractă. Laurie a studiat istoria artei.
Deci, un pseudonim.
Știai că ea a făcut solicitarea?
Nu în acel moment. Nu.
După părerea ta, de ce a făcut-o?
Probabil nu a găsit prea multe online. Nu a fost o știre importantă când s-a întâmplat.
Ce nu a fost o știre importantă?
Crima.
Poți să dai mai multe detalii?
Crima comisă de tatăl meu.
Și violul. Și-a violat victima de 19 ani. E corect?
Da.
Este adevărat că soția ta nu avea nicio idee despre trecutul tatălui tău,
- înainte de arestarea lui Jacob? - Da.
De fapt, nici nu știa de existența lui.
Cred că a avut un șoc.
Nu a dat importanță. Aveam lucuri mai presante care să ne preocupe.
Totuși, să afli că tatăl soțului tău nu e altul decât...
Care era porecla care i se dăduse? Apare în câteva articole.
Sângerosul Billy.
Așa e. Sângerosul Billy Barber.
Hei, Billy.
Ce faci, Andy?
Ce e, copile? Ți-e frică de mine?
- Billy, oprește-te. - Uită-te la mine.
- Îl sperii. - Taci.
Am spus să te uiți la mine.
Ți-e frică de mine?
E timid, da?
- Uită-te la mine. - Oprește-te.
- Ți-e frică de mine, Andy? - Oprește-te.
- Uită-te la bătrânul tău. - Până aici. Plecăm.
- Uită-te la mine acum! - Oprește-te! Billy, oprește-te!
Andy?
Da?
Există o parte din tine, oricât de minusculă...
...care crede că ar putea fi vinovat?
Bineînțeles că nu.
- Dna. McGrath? - Cine întreabă?
Îl reprezint pe Jacob Barber. Speram să pot vorbi cu fiul dvs., Matthew.
Jacob cine?
Crima din Parcul Cold Spring.
Corect. Copilul. Sunteți avocatul lui?
De fapt, tatăl lui.
Pe bune.
Matthew este?
Da, este. Ce legătură are el cu povestea asta?
Nu el. Ci Leonard Patz.
Bine.
Ea e Amelia. Să nu o mângâi. E o bestie.
Matt!
E acolo cu prietena lui, Domnul știe ce fac amândoi.
Afurisiții ăștia de copii.
Nu trebuie să-ți povestesc eu. Adică, uite cu cine vorbesc.
Matt!
Apropo, de unde știi numele noastre?
Credeam că numele victimelor abuzului sexual sunt confidențiale.
Am lucrat la biroul Procurorului Districtual.
Încerc să aflu informații despre Leonard Patz. Doar atât.
Știi ce i-a făcut lui Matt, nu?
- L-a pipăit într-o librărie. - L-a pipăit la testicole.
- Matt! - Ce e?
Vino când te strig, fir-ar să fie.
A venit un domn care vrea să vorbească cu tine.
- Tu ești Matthew McGrath? - Matt. Cine ești?
Drace. Te-am văzut la televizor.
Se spune că fiul lui l-a omorât pe băiatul de la Archer.
Vreau doar câteva informații despre Leonard Patz.
Poate vorbim și noi undeva între patru ochi.
Cine spune că vreau să vorbesc cu tine?
- Hei, Matthew. - Taci, mamă.
Uite ce e, nu știu nimic despre asta, da?
Nu știu ce ai auzit. Dar orice ar fi fost, nu e adevărat.
Bine.
Ce? Crezi că Patz este cel care l-a omorât pe copilul din parc?
Nu știu. Tu știi?
Omule, tocmai ți-am zis că nu vreau să vorbesc cu tine.
Voi fi sincer cu tine, Matt.
Mă doare în cot de ce vrei tu.
Am citit declarația pe care ai dat-o Poliției. Nu o cred deloc.
La felul cum au închis cazul, nici ei nu au crezut-o.
Ai spus că Patz te-a abordat în librărie, ați vorbit cam o oră,
te-a urmărit la baie, te-a mângâiat la testicole
iar apoi a plecat. E corect?
Da. Și?
Ar trebui să cred că un maniac sexual eliberat condiționat
va risca zece ani de pușcărie ca să mângâie un adolescent
care ar putea să-l bată măr?
Haide. Ceva nu se potrivește.
De fapt, singurul lucru pe care-l pot crede e că ai fost în librărie.
Care e legătura ta cu Patz? Ești dealer-ul lui? Amantul?
Du-te dracu'.
Ți-a spus cumva Patz că a fost în parc în dimineața crimei?
Nu te uita la ea. Uită-te la mine.
Dacă știi ceva despre cazul împotriva fiului meu,
trebuie să îmi spui... acum.
Mamă, fă-l să plece.
- Viața fiului meu este în pericol, Matt. - Trebuie să pleci.
- Nu știu nimic. - Viața lui e în pericol. M-ai auzit?
- Du-te în camera ta. - Libertatea fiului meu.
- Nu știu nimic. - Orice informație.
- Ieși naibii! - Taci! Tacă-ți fleanca!
- Ieși din casa mea! - Dacă ai vreo informație,
trebuie să faci ceea ce e corect.
Ieși. Nu știu cine naibii te crezi.
Fă ceea ce trebuie, Matt. Mama ta are numărul meu.
"Gala de primăvară la cabana pentru copii În această seară la 7:00 PM"
Scuze, a durat puțin mai mult.
Chiar mă bucur că ne-am întâlnit, Jacob. Abia aștept să ne vedem iar marțea viitoare.
Bine.
S-a comportat bine. A fost foarte concentrat și a fost...
E totul în regulă?
- Da. Eu... Da. Scuze. - Bine.
Nu-ți face griji.
- Vom întârzia la meditații. - Da, bine. Sigur.
- Ai grijă, da? - Da.
Dragă?
Da. Împușcă-l. Împușcă-l, chiar acolo.
Da, împușcă-l.
Ce naiba ți-am zis despre...
Scuze.
Ea e Sarah de la școală.
Da, bine. Bună.
Ne-am mai întâlnit. Când ați venit în acea zi la Archer.
- Sigur, sigur. Ce mai faci? - Mulțumesc, bine.
Mă bucur să te văd.
Am intrat... doar să vă salut.
Unde e mama?
Nu sunt prea sigur. Zicea că se întâlnește cu cineva de la serviciu.
Bine. Păi...
...distrați-vă.
Da. Scuze.
Bine. Tipul ăla de-acolo. Din stânga.
Nu, nu, nu. Da, bine.
- Bine ați venit. - Bună, mulțumesc.
Și una pentru mine.
Bună seara. Vă rog.
Bună.
Da, știu.
Cara m-a invitat la cină.
Da, și eu am crezut la fel.
Nu știu.
Poate pe la 8:00, 8:30.
Bine. Și tu la fel.
Salată și cartofi prăjiți.
Nu ați spus dacă vreți sosul în salată sau nu,
așa că l-am pus separat.
- Mulțumesc. - Poftă bună.
Scuză-mă.
Pardon. Scuză-mă.
Ai nevoie de zahăr?
Servește-te.
E bună de ceva salata?
De fapt, da. Mai bună decât m-am așteptat.
Poate o voi încerca.
E haios. Am trecut pe-aici de 100 de ori, dar nu am intrat niciodată.
Toate restaurantele sunt la fel.
Îmi place.
Mulțumesc.
- Citești Manhattan Beach? - Abia am început-o.
Am citit-o anul trecut la clubul meu de carte. E superbă.
Nu mi-a plăcut cea de dinainte, așa că am fost cam sceptică.
Dar e foarte diferită.
Apropo, sunt Laurie.
- Jeanine. Mă bucur de cunoștință. - Și eu.
Voi lua aceeași salată ca și ea. Sosul separat.
Imediat. Și cartofi prăjiți?
Nu, mai bine nu. Sunt slăbiciunea mea.
Poți să-i iei pe-ai mei, dacă vrei. Nu am luat decât câțiva.
- Ești sigură? - Bineînțeles.
Scuză-mă.
Ai vrea să...
Sigur.
Nu a vrut să stea la cină?
Mama ei i-a zis să se ducă acasă.
Pare drăguță.
E cam ciudată, totuși.
Ciudată?
Da, cum sunt artiștii, înțelegi?
Mulți copii râd de ea, câteodată.
Drăguț că a venit să te vadă.
Ne trimiteam mesaje, iar ea m-a întrebat ce fac în timpul zilei
și eu i-am răspuns că "nu mare lucru,
așa că a spus că poate să vină în vizită.
Dar cred că îi pare rău pentru mine.
Poate că te place.
Mai degrabă, se simte vinovată sau...
Cum adică, vinovată?
Mi-a zis că Derek i-a spus niște chestii despre mine
și ea se simte prost.
Pentru că l-a crezut.
Iar acum nu-l mai crede?
Poate că nu, dacă a venit.
Dar mereu a plăcut-o.
Cine, Derek?
Da. El e obsedat de ea.
După părerea mea, ea se gândește că el a făcut-o.
Stai puțin. Ce ai spus?
Ea bănuiește că el ar fi putut-o face. Dar nu a spus asta.
A auzit că au fost polițiștii la școală ca să vorbească cu el.
- Au chemat-o și pe mama lui. - Nu înseamnă că e suspect.
Știu, dar asta crede că a fost.
Nu știu. Poate vrea doar să mă facă să mă simt mai bine.
Eu? Nu. Abia puteam desena un omuleț.
Dar îmi place.
Mi-am petrecut jumătate din al treilea an doar în Muzeul d'Orsay.
Nuferii.
Știu că este un clișeu să-ți placă impresionismul,
dar cuprinde... o sensibilitate atât de puternică
care mi se pare...
Nu știu. Curaj probabil nu e cuvântul potrivit, dar...
- Înțelegi ce vreau să spun? - Cred că da.
Scuze, vorbesc aiurea.
E în regulă, sincer.
Acum câteva zile am văzut o reproducere a lui Bonnard...
Laurie?
Îmi cer scuze. Eu...
Familia mea trece printr-o perioadă foarte grea.
S-a întâmplat ceva groaznic și...
...prietenii cu care vorbeam de obicei nu...
Ne-au abandonat.
Soțul spune că nu ar trebui să-mi pese. Dar el nu prea a avut prieteni.
Nu prieteni adevărați.
E ciudat? Nu m-am gândit la asta până acum.
Adică, a avut amici de ocazie, oameni în viața lui,
dar nu a fost apropiat de nimeni, în afară de mine.
Poate că mi-a plăcut să fiu singura.
Deși, chiar și cu mine, el...
Scuze. Tu...
...nu voiai decât să cinezi în liniște și să citești cartea.
Te rog.
Înțeleg. E în regulă.
Probabil ai auzit de băiatul care a fost omorât în Newton.
Fiul meu, el...
Știu.
Îmi cer scuze.
Am încercat să găsesc o cale să-ți spun fără să te simți penibil.
Ar fi trebuit să spun mai devreme.
Știai.
Să fiu sinceră, speram să vorbesc cu tine despre caz.
Dacă ești de acord.
Sunt scriitoare.
Scriu un articol independent pentru Globe Sunday Magazine.
- Nu. - Laurie, nu am vrut să...
Trebuie să plec.
Din ceea ce ai spus, e ceva ce nu vrei să fie publicat?
Ce? Nu...
M-ai urmărit aici?
Te rog. Permite-mi să-ți explic în câteva minute.
Bună. Cum a fost cina?
Gustoasă.
S-ar putea să fi făcut câteva progrese în cazul lui Patz.
Da. Am discutat cu puștiul pe care l-a molestat.
Cred că ascunde ceva.
Ești bine?
Sunt doar obosită.
Bine. Mă duc să arunc gunoiul, mă întorc imediat.
Bine.
Hei.
Eu și mama ne ducem la culcare. Ar trebui să faci la fel.
În regulă. Noapte bună.
La ce te uiți?
Căzături de pe skateboard.
Amuzament pe cinste. Bine. Nu sta până târziu.
Am înțeles.
Are un anumit sentiment de normalitate.
Nu e ca și cum ar fi invitat vreodată fete,
dar știi la ce mă refer.
Cina a fost plăcută?
Bine, mă bucur. O meritai.
Sarah Grohl Urmărește
Cerere trimisă
Jay Kobbs Cerere trimisă să te urmărească
Salutare
Tu erai? Ha-ha. Credeam că nu ai voie.
Vreau să-ți văd cântecul
Urmărește
Bună, copii. Tocmai am compus o melodie nouă. Sper să vă placă.
Ține-mă de mână
Voi vorbi iar cu Duffy, mâine.
Sarah i-a spus lui Jacob că a văzut polițiști la școală vorbind cu Derek.
Despre ce?
Nu știu. Sarah crede că ar putea fi suspect.
Derek?
Da. Orice e posibil.
Ce?
La fel au spus toți despre Jacob.
De asta nu vom lăsa soarta lui în mâinile polițiștilor și a tribunalului.
Vom găsi singuri răspunsuri.
Nu e treaba Joannei?
Joanna este o avocată excelentă, dar avocații au limite.
Eu nu. Nu mai am.
Singura mea treabă, acum, e să-l protejez pe fiul nostru.
Orice ar fi.
"Părinții drei. Rouse sunt neconsolați,
deși s-a dat sentința de închisoare pe viață fără eliberare condiționată.
În sală a fost soția lui William Barber, Marianne,
și fiul cuplului, în vârstă de 5 ani, Andrew.
Pe tot parcursul procesului, inculpatul nu a arătat
nici cel mai mic sentiment de remușcare.
'Dacă privirea ar putea ucide', a comentat mai târziu unul dintre jurați."
Cred că a fost groaznic să crești cu un asemenea tată.
Nu am avut niciun contact cu el. Doar o singură dată după proces. Atât.
Totuși. Tatăl meu a rămas fără păr pe la 20 de ani.
Toată adolescența m-am întrebat dacă voi rămâne și eu fără păr.
Vrei să-mi spui că nu ai crescut cu teama...
...că ai putea avea, în interiorul tău, o mică parte din el?
Sigur te-ai gândit în momentele importante ale vieții.
Nașterea copilului.
Să-ți vezi copilul cum crește.
Mereu atent chiar și la cele mai nevinovate gesturi.
În permanență cauți orice urmă
că sângele tatălui tău i-ar putea curge prin vene.
Și iată-l implicat într-o crimă violentă.
Chiar de înjunghiere.
Cele mai negre presimțiri ale tale s-au adeverit.
Nu, e chiar contrariul.
Când trăiești atât de mult ceea ce am trăit eu...
...te uiți la copilul tău din acea perspectivă de 1000 de ori.
Nu mai nicio îndoială.
Știam că Jacob nu era un criminal așa cum nu am fost nici eu.
Dacă spui tu.
Dar ai avut 14 ani la dispoziție să ajungi la acea concluzie.
Laurie, pe de altă parte...
Pentru Laurie a fost altfel, nu?
Bine, prietene. Nu va dura mult, dar trebuie să stai nemișcat, da?
E vreo problemă că am emoții? Eu... Vor vedea în creierul meu?
Stai calm. Nu-ți vom putea citi gândurile.
Relaxează-te, da?
Va dura cam o jumătate de oră. Ce-ar fi să așteptăm în biroul meu?
Probabil ar trebui să discutăm despre testul ADN.
Am prelevat de la Jacob ce-mi trebuie.
Andy, voi avea nevoie de o mostră și de la tine.
Cauți gena crimei?
Nu e chiar așa de simplu.
Ăsta e doar un nume pentru a atrage atenția.
Cu alte cuvinte,
cred că Joanna a fost isteață să urmeze această direcție, nu se știe niciodată.
Nu înțeleg.
Păi, dacă Jacob e găsit vinovat, și zic "dacă",
atunci, puteți prezenta dovada genetică drept circumstanță atenuantă.
Circumstanță?
- Ca să reduci la crimă de gradul doi, nu? - Corect.
Crimă de gradul întâi - închisoare pe viață fără eliberare condiționată.
Crimă de gradul doi - iese în 20 de ani.
Ar avea 35 de ani și o viață întreagă înainte.
- Da, ce mai rămâne din ea. - Din nou, "dacă". Doar "dacă".
Deci, ar trebui să vorbim despre tatăl tău.
De ce?
Normal, voi avea nevoie de o mostră și de la el.
Mult noroc. Este în Închisoarea Northern în Somers, Connecticut.
Știu. Am încercat să-l vizitez.
- Da? - Da. Și avem o problemă.
- Ce problemă? - Nu a fost de acord cu testul.
Cum adică?
A zis că trebuie să-i ceri tu.
Eu?
- Nici măcar nu mă cunoaște. - Se pare că acum încearcă.
Cred că glumești.
Andy, îmi pare rău, dar avem nevoie de el pentru...
Spune-i să se ducă dracu'.
Scuze.
Nu cred că-i pot cere. Nu pot.
Ba poți.
Se va duce.
O vei face pentru Jacob.
Așa cum ai spus, orice ar fi.
Traducerea: teomi-Subtitrari-noi Team